Les eleccions guanyen força en un govern dividit per la DUI
Puigdemont es va reunir dilluns amb la CUP per plantejar uns comicis que els anticapitalistes rebutgen
BarcelonaS’esgota el compte enrere i arriba l’hora de les decisions. A mesura que s’estreny el calendari, la pressió sobre el Govern i, en concret, sobre el president de la Generalitat es multiplica. La reunió d’ahir del consell executiu -l’última abans del ple del Senat que ha d’aprovar l’article 155- en va ser un nou exemple. Diversos consellers -segons fonts sobiranistes, tant del PDECat com d’ERC- van prendre la paraula per plantejar a Carles Puigdemont la conveniència de convocar eleccions i evitar a l’últim minut un xoc de trens de conseqüències incertes per a Catalunya. Un escenari electoral que no és compartit per tot l’executiu però que, segons va revelar més tard la CUP, el president ja tenia dilluns sobre la taula.
En una assemblea oberta al barri de Sant Andreu, l’exdiputada i ara regidora a Barcelona, Eulàlia Reguant, i Ricard Torné -del secretariat de la CUP- van explicar que després de “quinze dies” sense interlocució directa amb l’executiu, dilluns van mantenir una trobada amb el president de la Generalitat en què els va traslladar que sobre la taula del Govern ara mateix hi ha tres escenaris: declaració d’independència i resistir; declaració d’independència i convocatòria d’eleccions, o directament convocatòria de comicis sense declarar la independència. Per primera vegada, doncs, Puigdemont -a qui fonts sobiranistes diuen que veuen desanimat- hauria parlat obertament de la possibilitat de passar per les urnes sense fer ni tan sols la DUI.
La situació és tensa, i la divisió d’opinions entre els diferents agents sobiranistes cada vegada és més manifesta. No només hi ha divergències entre els consellers, també entre els partits independentistes. Arribats al moment decisiu i amb l’Estat mostrant obertament que està disposat a tot per aturar el Procés -la duresa de l’article 155 i l’empresonament dels presidents d’ANC i Òmnium, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart, ha impactat en els ànims del sobiranisme-, el debat sobre si fer l’últim pas endavant cap al xoc o replegar files ja se situa lluny de la consigna partidista i més en el terreny personal de cada dirigent.
Així, dins del PDECat hi conviuen les veus que defensen la convocatòria d’eleccions -amb una declaració d’independència que consideren simbòlica o sense- amb les que reclamen arribar fins al final, fer la DUI i preparar-se per resistir al carrer l’embat de l’Estat, com defensava ahir un argumentari intern de Junts pel Sí avançat per Nació Digital. Per la seva banda, ERC -tot i que ahir fonts sobiranistes apuntaven que consellers republicans també s’haurien mostrat partidaris de convocar eleccions- ha rebutjat públicament la convocatòria d’eleccions des del primer moment. Ahir, quan la pressió es feia cada cop més evident, van reforçar aquesta posició a través d’un tuit de la secretària general, Marta Rovira, que ràpidament van repiular el vicepresident del Govern, Oriol Junqueras, i el conseller de Salut, Toni Comín, entre d’altres. “Ja tenim un mandat democràtic: el del referèndum de l’1-O. És l’única manera de superar la repressió política i l’article 155. Fem via cap a la República ja!” Fonts republicanes admeten, però, que les converses amb Puigdemont -que, segons les mateixes fonts, va comunicar abans a la CUP que als seus socis la possibilitat de fer eleccions sense DUI- giren cada cop més al voltant de celebrar ja uns comicis i els republicans intenten desmarcar-se públicament d’una opció que creuen que és minoritària també dins del PDECat.
A la tarda, de fet, Esquerra va reunir la seva direcció per valorar un cop més un escenari que no els agrada, ja que entenen que els comicis anul·larien el caràcter vinculant del referèndum. Els republicans van tornar a consensuar una posició majoritària en defensa de la DUI i contra la convocatòria d’eleccions. “Unes eleccions són una alta traïció a la voluntat popular expressada l’1-O”, assegurava la diputada Alba Vergès a Twitter. I aquesta és, si fa no fa, l’opinió que van expressar, primer els consellers nacionals en la reunió d’ara fa deu dies i, després, les bases del partit en les assemblees locals i territorials.
Mentre afloren les divisions internes al Govern, els cupaires no volen donar marge a JxSí i, a diferència del 10 d’octubre -quan van assabentar-se que Puigdemont no declararia la independència una hora abans del ple-, pressionen perquè el president de la Generalitat aixequi divendres definitivament la suspensió de la declaració d’independència i apliqui els resultats de l’1-O. Consideren que la DUI és l’“única mesura per defensar-se” davant l’aplicació del 155, que inclou la suspensió del govern de la Generalitat i la limitació del Parlament. Per a l’esquerra independentista, les eleccions serien el “pitjor escenari” per a l’autodeterminació de Catalunya. En paraules del diputat Carles Riera, seria l’eina “més eficaç i demolidora” per aturar el Procés.
La CUP afirma que en la disjuntiva en què es troba el moviment independentista hi ha sectors del PDECat que volen empènyer el president a una convocatòria anticipada d’eleccions. “El PDECat segueix sent l’elit del país i li fa por la gent mobilitzada”, va dir ahir Eulàlia Reguant. És per això que la cupaire va cridar a la mobilització dijous i divendres a les portes del Parlament per “protestar” si Puigdemont convoca eleccions o “celebrar” la proclamació de la República. De fet, ahir ja circulaven convocatòries per pressionar Puigdemont avui davant el Palau de la Generalitat.
Buscar una resposta unitària
Enmig de tot el debat, el Govern va evitar ahir aclarir com pensa respondre a l’article 155. D’entrada, l’executiu ha iniciat una ofensiva legal tant al Tribunal Suprem com al Tribunal Constitucional per aturar la suspensió de l’autonomia, però el conseller de la Presidència, Jordi Turull, va apostar ahir per buscar una resposta unitària entre l’independentisme abans de donar detalls dels passos que cal seguir. A l’espera de saber si Puigdemont anirà al Senat, demà comença un ple al Parlament en què l’independentisme ha de decidir si proclama la independència -tampoc hi ha consens sobre si s’hauria de votar- o convoca eleccions. S’acaba el temps.