'Convergència' desapareix de la marca
Junts per Catalunya, Partit Nacional Català i Partit Demòcrata, les opcions
![El coordinador de règim intern, Francesc Sànchez, ahir en una roda de premsa.](https://static1.ara.cat/clip/60737878-6676-43c3-b66a-7b20b58257a6_16-9-aspect-ratio_default_0.jpg)
BarcelonaEl sainet inèdit que va viure Convergència divendres a la nit per triar el nom del nou partit va encaminar-se ahir al matí: una comissió creada d’urgència va fer el triatge d’entre més de 400 opcions -incloses Més Catalunya i Convergents Catalans, que van decaure de seguida- per quedar-se amb una terna finalista de la qual sortirà avui la nova marca: Junts per Catalunya, Partit Nacional Català i Partit Demòcrata Català.
Finalment el nom històric del partit, Convergència, o algun terme derivat, desapareix de la marca, tot i que la majoria de militants van expressar al Torn Obert la necessitat de mantenir el nom del partit (27,5%) o que el mot hi figurés com a cognom (37,5%). Les tres opcions van ser les úniques que van obtenir el consens del 60% dels congressistes que participaven a la comissió del nom (300 persones). El sector afí a Germà Gordó va presentar variants de CDC, però no se’n va sortir.
“Ens hem equivocat”
Els encarregats de pilotar el procés de refundació somreien satisfets ahir pel final d’un debat que s’havia enverinat. “Ens hem equivocat, no passa res”, va admetre el coordinador de règim intern, Francesc Sànchez, que va assegurar que el mateix Artur Mas havia sigut “el primer a fer autocrítica”. Les bases decidiran avui la marca del nou partit. Junts per Catalunya té una clara reminiscència a Junts pel Sí, la coalició que els convergents comparteixen amb ERC. Però Sànchez va negar que hi hagués voluntat d’apropiar-se de la marca. El nom de Partit Nacional Català és un vell referent convergent: els convergents ja van descartar en el cinquè congrés, el del 1978, adoptar el terme anàleg de Partit Nacionalista de Catalunya, proposat per les joventuts. Va estar a punt de prosperar, però es va afinar per evitar la fórmula nacionalista.
La tercera denominació possible, Partit Demòcrata Català, que s’emmiralla en referents com la formació de Barack Obama als Estats Units o Matteo Renzi a Itàlia, és del gust dels liberals i de dirigents de pes com Santi Vila, així com també d’alguns membres pròxims a l’aparell. El triomf d’aquesta opció suposaria el divorci definitiu amb Demòcrates de Catalunya. El disgust dels democristians, que han rebutjat participar en la refundació convergent, arriba fins al punt que amenacen amb una demanda si l’opció prospera. “Al ministeri de l’Interior ens van dir que, existint Demòcrates, no es podria registrar un Partit Demòcrata Català”, asseguraven ahir fonts consultades per l’ARA. Sànchez li va treure importància, raonant que hi ha molts partits amb el mot “demòcrata”. Va demanar diàleg: “No cal que la resposta sigui anar als jutjats, en podem parlar abans”. Sigui quina sigui la tria, CDC ha evitat el fracàs que planava divendres: sortir del congrés amb un nou partit i sense nom.